Tidligere på Lucifer...
Ingen tegn til Lucifer?
Det har gått to uker. Han er borte.
Møt Candy Morningstar.
Min hustru.
Lucifer legger en plan.
Hva om det ikke finnes en skjult agenda?
Hvorfor er det overraskende
at du forsvant etter at jeg nesten døde?
Vet Chloe at du har sakksikket Candy?
Alt jeg følte for henne
var bare løgn og bedrag, takket være kjære, gamle pappa.
Så det er greit å ignorere følelsene hennes?
Følelser som ikke er ekte.
-Det vet ikke hun. -Derfor måtte jeg redde henne fra...
Fra deg.
Jeg manipulerte ham.
Jeg presset ham for hardt.
Jeg gjorde dette.
Og Oscaren går til Candy Morningstar.
Falt de for det?
Moren min vet ikke hva som hendte.
Så takk for at du hjelp meg med å ta en titt i den slu hjernen hennes.
Hva om jeg fortalte deg at det flammende sverdet er Azraels sverd?
Våpenet som kan skjære gjennom alt, selv Himmelporten.
Vi har alt vi trenger for å dra hjem.
Azraels sverd.
-Er du sikker? -Ja.
Så hvis vi kan få broren din til å slutte å drikke
og vise oss hvor han gjemte det...
Jeg ville bare at du skulle si ham det du sa til meg.
Før jeg lager en røre.
Hvilken røre skal du...
Har det vært der hele tiden?
Noen måtte holde øye med det.
Vi vil vel ikke anspore til mer knivstikking?
Ikke min feil at mennesker ikke takler det himmelske.
Og hadde jeg ikke gjort det,
hadde vi ikke funnet ut hva det sverdet egentlig er.
Og du tror virkelig at det er det flammende sverdet?
Jeg trodde far ødela det under opprøret mitt,
så jeg ikke skulle bruke det.
Far sa han ødela det.
Men gjemte det rett foran nesa på oss.
Det er så lite og ikke-flammende.
Fordi bare du,
min lysbringer, kan tenne det.
Hva skal jeg gjøre? Dyppe det i whisky og tenne en fyrstikk?
Forrige gang det brant, var du sint,
så tenk på faren din. Det gjør susen.
Ja vel.
Nei!
Akkurat. Tilbake til whisky-planen.
Nei. Du er altfor rolig.
Da det brant før, var du rasende.
Så sverdet sanser min følelsesmessige stemning?
Det er universets mektigste våpen,
sverdet som voktet Eden, ikke en kul humørring.
Kanskje jeg skal prøve.
Broren din er lysbringeren, Amenadiel.
Han må bare fremkalle raseriet sitt.
Jeg kan ikke bare...
Svarte helsike.
-Verdt et forsøk. -Ja.
Kanskje Amenadiel kan prøve.
Hold det du,
så sparker jeg deg i...
Gutter.
Vi må jobbe sammen om dette.
Vi er så nære.
Er vi, mamma?
For vår retur hjem avhenger av
om Lucifer kan kontrollere følelsene sine.
Har du ikke tro på meg, bror? Bra.
Da får jeg bevise at du tar feil.
Så dere tre planlegger å bruke dette flammende sverdet
for å skjære gjennom Himmelporten og dra hjem.
Ja, det er planen.
Mener du en ordentlig port?
Stor og perlebelagt. Snakker vi skyer?
Harper? Gamlinger i hvite kapper.
Og faren min er Morgan Freeman. Konsentrer deg, doktor.
Kom igjen. Du må hjelpe meg med å kontrollere følelsene mine.
Følelser kan ikke kontrolleres.
Hva? Er ikke det hele jobben din?
Jobben min er å hjelpe deg med å forstå følelsene dine.
Jeg kan gjøre deg bevisst på hva du føler,
eller prøver å unngå å føle.
Nå har du det blikket du får
når du har sagt noe dypt og venter på at jeg skal forstå det.
Jeg tror du giftet deg for å skjule noe.
Eller skjule deg fra noe.
Det jeg skjuler eller ikke skjuler er ikke viktig, doktor.
Uansett trenger jeg å tenne sverdet.
Så kom igjen. Følelser, takk.
Du har satt opp mange vegger, Lucifer.
Mellom deg og følelsene dine, og nå mellom deg og meg.
Hvis du ikke er villig til å rive de veggene,
kan jeg ikke hjelpe deg.
Hva i svarte, Decker? Ingen frokost?
Jeg glemte det. Beklager.
Glemte du det? Glemte Chloe Decker?
Er alt i orden?
Hvor er romkameraten min?
Hun ville aldri spurt om følelsene mine.
Følelser? Jeg tenkte hjernesvulst,
Alzheimers eller klamydia.
Nei...
Jeg er vel fremdeles litt lei meg
for at Lucifer bare forsvant
og giftet seg, akkurat da vi var...
Jeg vet ikke hva vi...
Ja, han annullerte det straks,
men det gjør det nesten verre.
...fokusere på Trixie. Og jeg er bekymret for henne.
Har du lagt merke til noe?
Har du?
Jeg adopterer en haug med valper
og lar dem sove på rommet hennes.
Fint, Maze.
-Fint. -Gi deg. Unnskyld.
Jeg takler ikke menneskelige følelser på tom mage.
Det gjør meg
kvalm.
Selvsagt. Hva forventet jeg?
Kom an.
Stor, fettfri mandelmelk-latte med sukkerfri karamellsaus,
og ingen vodka denne gangen.
Hva er anledningen?
Vi feirer vår første dag sammen som krimbekjempende skilte.
Tar en vits du ikke liker. Gjort. Ser du?
Vi er tilbake til det vanlige.
Ikke før du begynner å syte over hvor kjedelig saken er.
Touché, betjent.
Offerets navn er Debbie Lang.
Hun jobbet som inntaksleder på en høyt ansett barneskole
på vestkanten, ved navn Starford.
Hvordan kan en lærerjobb betale for dette?
Privatskoler i LA er sinnssyke. Penger blir kastet rundt.
Hva har vi her?
Stakkars Debbie ble dolket i ryggen, bokstavelig talt.
Kanskje billedlig talt også.
Ingen tegn til innbrudd, så hun kjente kanskje morderen.
-Har noen funnet drapsvåpenet? -Ikke ennå.
Man skulle tro kniv,
men omkretsen av såret er uvanlig bred.
Som en tjukk kniv.
Doktorgrad i psykologi, sertifisert atferdsterapeut.
SERTIFIKAT I KOGNITIV ATFERDSTERAPI
Skulle tro hun var ekspert på samhandling,
men likevel provoserte hun noen til drap.
Psykologer vet visst ingenting.
Lucifer overfører personlige problemer til saken.
Alt er visst normalt igjen.
Jeg kranglet også med psykologen min for noen uker siden.
Går du i terapi?
Ja, det hadde du vel ikke trodd.
For jeg er så blid hele tiden.
Men her oppe
er det mye mørke.
Sier du det?
Hva er dette, folkens?
Hvor skal jeg begynne?
Manglende minne-saks. Vi fant visst vår tjukke kniv.
Eller ikke. Men uansett.
Så et beleilighetsvåpen. Kan ha blitt gjort i affekt.
Offeret kjente morderen.
Så vi drar på skolen hennes.
Jeg kan bare ikke tro det.
Debbie var den beste inntakslederen vi har hatt,
Starfords hjerte og sjel.
Vi er knust, alle sammen.
Kan vi se kontoret hennes eller det siste hun jobbet med?
Klart det.
Ingen telefoner på skolens område.
Det signaliserer at armene våre ikke er tilgjengelige for barna.
Akkurat.
Denne skolen er rar. Og ja, saken er kjedelig.
Ikke rar. Unik.
Våre revolusjonerende pedagogiske metoder fokuserer på emosjonell selvkontroll.
Emosjonell selvkontroll. Hvordan gjør dere det?
Kan du kjede deg igjen og ikke avlede samtalen?
Men dette er fascinerende.
Min såkalte ekspert insisterer på at følelser ikke kan kontrolleres.
Vi sier oss uenige i det.
Barna våre lærer seg å kontrollere følelsene fort.
Hvorfor sa du ikke det med én gang.
La undervisningen begynne.
Vi gjør elevenes følelsesmessige behov til vår prioritet.
Derav mottoet vårt.
"Sentio ergo sum."
Jeg føler, derfor er jeg.
Fascinerende. Vi holder oss til saken.
Ta det rolig. Debbie blir vel ikke levende igjen?
Mens jeg trenger umiddelbar assistanse.
Hvor lang tid tar det før smårollingene får følelsesmessig selvkontroll?
Metodene våre virker fort.
Foreldrene ser det selv etter å ha vært med i én time.
-Se på alle vitnesbyrdene. -Ja.
Hadde Debbie noen fiender her på jobben som du vet om?
Staben vår praktiserer
samme konfliktløsing som barna.
Folk i tvister gir hverandre faktisk håndlagede gaver.
Dette var pulten til Debbie. Og som dere ser,
ikke en eneste makrame.
Og utenfor staben? Noen hendelser med foreldre, kanskje?
Slikt skjer ikke på Starford.
Rart. For inntaksledere på andre ansette privatskoler
blir nesten forfulgt av ivrige foreldre.
Så kanskje plassene ved Starford ikke er så attraktive.
Feil. Foreldrene gjør alt for å få inn barna sine her,
og de går helt av skaftet hvis de ikke får plass.
Bare forleden dag...
Kanskje det var én hendelse.
Debbie havnet i en stygg krangel
med foreldrene til et barn som hadde blitt avvist.
Det ble voldsomt.
Nevekamp? Juling ved sykkelskuret etter skoletid?
Nei, verbalt voldsomt.
Forferdelig grammatikk. Skjønner.
-Så du krangelen? -Alle så den.
DINE FØLELSER OG DEG
Det var rett foran skolen,
en krenkelse av det vi anser som et trygt sted på skolen.
Hva ble sagt?
Jeg skal drepe deg.
Det var det jeg sa.
Ja, men du må forstå
at jeg var rasende fordi hun avviste vår sønn Wolfe.
Hvis du har barn, forstår du sikkert.
En Starford-utdannelse fører nesten direkte til toppuniversitetene.
Debbie tok pengene våre og knuste vår sønns fremtid.
Hva mener du? Hvilke penger?
Hun antydet at et anseelig bidrag til skolen
ville smøre hjulene for Wolfes inntak.
Så dere bidro, men Wolfe ble likevel avvist?
Ja. Vi følte oss ført bak lyset.
Eller ranet.
Og da vi prøvde å ta det opp med Debbie,
var hun frekk nok til å antyde at skolen ikke hadde fått pengene.
Men sjekken ble innløst. Løgner...
Jeg vet at min manns temperament kan tyde på noe annet,
men vi behandler dette sivilisert,
gjennom advokaten vår.
Vi kunne aldri drept noen.
Så hvorfor ble drapsvåpenet ble funnet i bassenghuset deres?
Er du Lucifer Morningstar?
Ja, det er jeg.
Dessverre kan jeg ikke gi deg ditt livs mest fantastiske natt.
Jeg er opptatt med denne ugjennomtrengelige boka.
Mr. Morningstar, du er arrestert.
Er jeg? På hvilket grunnlag?
Arrester ham, damer. Sett håndjern på ham.
Med glede.
Hvorfor ser dere sexy betjenter så underlig velkjente ut?
Mamma!
Kom igjen, mamma. Kom ut fra stedet du spionerer fra.
Hva er det?
Jeg prøvde å finne noen som lignet betjenten din.
Men alle mennesker ser like ut for meg.
Du var faktisk utrolig flink.
Men hvorfor i all verden?
Siden raseri ikke virket,
ville jeg fremkalle en annen følelse.
Se hva som kunne fyre opp sverdet.
En firkant er ingen følelse, mamma.
Beklager, damer,
jeg kan ikke nyte en trippeldekker
med mammas innblanding, så...
Kanskje en annen gang.
Synd.
Ikke se så deprimert ut.
Det er bare snakk om tid før jeg får kontroll over følelsene.
Jeg vet det bare er snakk om tid.
-Det er problemet. -Hvorfor haster det?
Evigheten har ingen forfallsdato.
Du ville forstått om du hadde barn.
Og noen du ikke har sett på et årtusen...
Ja, du har rett, mamma.
Jeg må få meg et barn.
Ta en titt i denne.
Se om du kan lære et par ting.
Ja, det virket som noe ikke stemte.
Greit.
Takk, Ella.
Ja vel.
Jeg må henge en bjelle rundt halsen din snart.
Virker som artig forspill,
men jeg har viktigere ting å gjøre.
Sikkert, men vent litt. Noe plager meg.
Morderen tørket avtrykk av håndtaket,
men ikke Debbies blod fra bladet.
Men saksen ble funnet hjemme hos dem?
I det ulåste bassenghuset, så hvem som helst hadde adgang.
Så morderen kan ha plantet våpenet
hos paret som kranglet med offeret.
Beundringsverdig sleipt.
Joe og Craig sa at sjekken ble innløst,
men Debbie sa at skolen ikke fikk pengene.
Så hun løy.
Men hva om hun ikke løy? Hva om noen underslo pengene?
Kanskje Debbie fant det ut og konfronterte dem.
Det kan være morderen. Så du vet hva vi gjør.
Vi ser om bidraget er i regnskapet.
Ja.
Hvorfor er du i pysj ennå? Du kommer til å miste bussen.
-Jeg har ikke tid til å kjøre deg. -Vent nå litt.
Hva om du tar deg av pengegreia,
så kan jeg kjøre denne sukkerungen til skolen?
-Er du sikker? -Ja, jeg kan ofre meg for partneren min.
Er det greit for deg?
Glimrende.
STARFORD-AKADEMIET
Du får bråk om mamma finner det ut.
Jeg sa jeg skulle kjøre deg til skolen, ikke hvilken.
Så spill rollen din, så holder jeg løftet mitt.
-Mr. Morningstar? -Ja.
Mr. Taylor. Her for Starford-omvisningen?
Så sannelig.
Og dette lille vesenet får det hun vil.
Trixie Morningstar. Hyggelig å møte deg.
Hei.
Flott.
Så rett der oppe er vårt plantebaserte kjøkken.
Her lager elevene sin egen lunsj.
Istedenfor for innpakket ferdigmat,
liker vi at de tar med...
Unnskyld, må vi røre hverandre?
Har du ikke et bånd eller noe?
Vil du selge dette, eller ikke?
...det er veldig gøy...
Ja, alt er fengslende.
Hvor lærer barna å kontrollere følelsene sine?
Jeg...
Et øyeblikk.
Dette er ikke jobben min.
Jeg stepper bare inn for stakkars Debbie.
Hva gjør du vanligvis?
Jeg er bevegelses- og velværementor.
Akkurat. Gymlærer.
Så dette er meditasjonsrommet.
Og ved siden av gjør barna rettferdighetssirkler.
Du må vise meg hvor de underviser kontroll av følelser.
Har hun emosjonelle problemer?
Hvem?
Barnet. Ja da. Antakelig.
Det ville vært veldig nyttig å gjøre følelser om til noe.
Et våpen, for eksempel.
Jeg tror jeg vet om riktig klasse.
Gjør du? Så flott.
Kom, barn.
MEDITASJONSROM
Og hvorfor vil dere se regnskapet?
Fordi vi vil vite
om Debbie løy om de manglende pengene.
Det kan være knyttet til motivet.
Jeg visste det.
Dere tok meg.
Ingen grunn til å se på regnskapet. Jeg gjorde det.
Bidraget kom aldri inn på skolekontoen.
Jeg innløste sjekken.
Stjal du pengene? Hvorfor det?
Jeg var vel redd for å føle at jeg ikke hørte til her.
Starford virker så åpen og inkluderende,
men jeg har stort press for å se ut på en viss måte,
kjøre en viss bil...
Og lønna dekker knapt nok husleia.
Så Debbie fant ut at du tok pengene til Jon og Craig,
og så drepte du henne?
Hva? Nei.
Debbie antok foreldrene aldri sendte sjekken.
De kalte henne en løgner og ble så sinte at de drepte henne,
men det er min skyld.
Jeg er så lei for det.
Vi er ikke sikre på at Jon og Craig drepte Debbie.
Ikke?
Hvis det ikke er knyttet til drapet,
kan vi kanskje glemme hva jeg sa?
Er alt i orden her inne?
Det hørtes ut som et barn gråt.
Vi stilte bare dekanen noen spørsmål.
Jeg er betjent Decker, og dette er...
Du er politimammaen til Trixie.
-Flott jente du har. -Takk.
Hvordan kjenner du datteren min?
Hun er i Madisons time nå. Faren kom hit med henne.
Det tviler jeg på.
Kan du fullføre forklaringen?
Så ser jeg hva i svarte Lucifer gjør.
Men det fine er at vonde følelser kan kanaliseres til gode handlinger.
Min sønn Ranger vet dette. Ikke sant?
-Vil noen andre prøve? -Ja.
Vil noen av barna prøve seg?
Det er aldersdiskriminering på en progressiv skole.
Trixie, har du følelser du vil bruke?
Jeg vet det er din første gang, men...
Jeg føler meg trist.
-Ja vel. Hvorfor det? -Fordi
moren min nesten døde.
Jobben hennes er skummel.
Men hun må hjelpe så mange andre med deres problemer.
Jeg vil ikke bry henne med mine.
Så jeg later som alt er bra.
Velkommen til klubben for foreldresvik, jenta mi.
Det er et ensomt sted, men det er prisen for å være smart.
Så hva nå?
Hvordan kontrollerer man den ungdomsangsten på en nyttig måte?
Trixie kan kanalisere sine sterke følelser inn i noe produktivt.
Fortsett.
Hun kan for eksempel skrive et dikt.
Et dikt?
Jeg vil lære hvordan følelser blir energi,
ikke bli dr. Seuss.
Kreativ energi er energi.
Om jeg ville ta kunst og håndverk,
hadde jeg iallfall valgt en time med en nakenmodell.
Og jeg antar du kanaliserer følelsesmessig sorg
over at du ikke får dessert før grønnsaker?
Nei, dette er et bilde av mamma som stikker Debbie.
Lucifer.
Betjent.
Før du kjefter på meg for å ha kidnappet avkommet ditt,
så har jeg løst saken.
Guttens mor heter Joy Sherman. Dette er kontaktopplysningene hennes.
Jeg skal se på saken.
Er alt i orden med Trixie?
Jeg skal snakke med henne.
-Vi sees på stasjonen. -Ja.
Du må forstå
at jeg har et stort problem.
Ja. Få snakke med datteren min.
Ikke vær sint på ham. Det er jeg som er i trøbbel.
Jeg er ikke sint på deg.
Du er ikke i trøbbel, apekatt.
Men du skal vite
at du kan snakke med meg om noe foregår.
-Jeg vet det. -Vet du det?
Vil du snakke om noe nå?
Kan jeg si alt til deg?
Ja.
Jeg vil helst kjøre med Lucifer.
Jeg lover at jeg skal få ham til å kjøre meg på min skole.
Ja vel.
Heldig for deg at datteren min liker deg så godt.
Ja, jeg begynner å respektere den slu lille parasitten.
Så fint.
Apropos det, en avtale er en avtale.
Hva?
Nei.
Kjøretimer må vente til moren din ikke ser på.
Ha det, vennen.
Unger.
Flott. En raner.
Bare kom. Jeg trener gjerne litt etter en frustrerende dag.
Mamma?
Få se sverdet. Skjer det noe?
Når begynte du å slå så hardt?
Styrken min har økt i det siste.
Som din ubetenksomhet, ser det ut som.
Hva ventet du at jeg gjorde?
Stakk deg med sverdet så det ble tent av min glede?
Jeg prøvde å øke spenningen i deg.
Sinne og seksuelle instinkter virket ikke.
Jeg trodde kanskje om du var redd for ditt liv...
Hvis du ville gjør meg sint,
kunne du ha kastet meg i Corvetten.
Ikke kast meg i Corvetten.
Stol på meg, mamma. Jeg tar meg av dette.
Tydeligvis ikke fort nok.
-Hvorfor er du så sint? -Jeg er ikke sint!
Jo, det er du.
Vi må bare komme oss hjem, der vi hører til.
Snart.
Vi har moren til den ungen på avhørsrommet.
-Hva er galt? -Se på denne e-posten.
INVITASJON TIL SORGSAMLING
Hvorfor er du invitert til sorgssamling på Starford?
Trixie vurderes tatt inn.
Hun imponerte visst noen av lærerne.
Eller Lucifers bankkonto gjorde det.
Antakelig det eneste de bryr seg om på det snobbestedet.
Det er iallfall utradisjonelt.
Vurderer du det virkelig?
Tror du ikke at med skilsmissen og flyttingen og alt
at Trixie har hatt nok store endringer?
Nemlig. Trixie later som alt er bra.
Én morgen på Starford, og hun har åpnet seg mer
enn jeg har klart på månedsvis.
Du så henne ikke der.
Det er så vondt å tenke på
at hun har latt som bare for å beskytte oss.
Når ble barnet vårt så voksent?
Hun gjemmer fremdeles kake under senga.
Takk og lov for det.
Kanskje vi kan vurdere å sende henne til den skolen
etter at vi har løst denne drapssaken.
Kan du forklare hvorfor sønnen din tegnet dette, Ms. Sherman?
Jeg vet ikke engang hva det er.
Han sier det er du som dreper Debbie.
Han hørte på meg.
Han hører aldri på meg.
Så du sa at du drepte Debbie?
Nei, jeg sa at jeg ville drepe henne.
Hver morgen mens jeg pellet etiketten av en rotgrønnsak
jeg kjøpte for en tredjedel av prisen for den økologiske dritten.
Det virker forresten å gni den i jord.
Hvorfor sa du det til ham?
Fordi jeg er singel og jobber heltid,
og Debbie hadde en million små stikk
om at jeg var en dårlig mor.
-Fordi du jobbet? -Ja.
Høres ut som koselige omgivelser.
Jeg var angivelig ikke "involvert nok".
Beklager at muffinsene mine til kakesalget
ikke var gluten- og laktosefri, Debbie.
Hvor var du for to kvelder siden?
Tirsdag?
Da var jeg med Mr. Taylor.
Velværementoren?
Hva drev dere med?
Vi diskuterte ikke den nye franske bølgen.
Så du har et forhold til gymlæreren.
Bare på tirsdagskvelder.
Han har en travel timeplan.
Alle mødre ved Starford vet at bevegelses- og velværeklassen
er en av skolens største fordeler.
Mannen er dum som en sau,
men han kan å bevege seg.
Mens jeg sjekker alibiet,
kan du si oss om det finnes andre
du tror kan bære nag mot Debbie?
Tuller du?
Hvem hatet ikke den slemme vestkantheksa?
Hun hadde nøkkelen til byens mest eksklusive skole,
og lot aldri noen glemme det.
Vi fikk høre at hun var høyt elsket.
Hårfestet og struttepupper
er ikke det eneste falske på den skolen.
Vil du vite hvem morderen er?
Gå til sorgsamlingen deres.
Alle som egentlig hatet henne kommer.
Har på meg jakken.
Aldri sett deg så bekymret for et antrekk.
Plukker du ikke opp den første jakken fra gulvet?
Niks.
Det gjør jeg ikke.
Jeg skal på sorgsamling på skolen,
og du skulle sett de andre foreldrene.
De er veldig elegante.
Glem det. Jeg vil ikke gjøre deg kvalm med følelsene mine.
Nei da, jeg lytter. Ingen flere øreplugger, det lover jeg.
Trixie kan komme inn på denne privatskolen,
det kan være veldig bra for henne.
Men den er kjempeeksklusiv,
og jeg vet ikke om jeg vil ha henne i slike omgivelser.
Bekymrer du deg for det?
En slik skole er flott for Trixie.
-Tror du det? -Ja.
Snobbete rikmannsbarn er som slanger.
Trixie vil lære å skjære dem med ord.
Så lærer jeg henne om kniver.
Jeg vet du prøver å hjelpe,
men jeg tror ikke du kan hjelpe meg med dette nå.
Hei. Chloe Decker. Moren til Trixie.
Bare du?
Alene?
Ja, bare meg, alene.
Det må være vanskelig.
Faktisk er hun med meg.
To mammaer?
Visst pokker.
Trixie er mye å ta hånd om. Absolutt en to-kvinnersjobb.
Ikke sant, vennen?
Ja?
Hva gjør du her?
Jeg er ikke flink til å lytte
eller til å snakke om følelser,
men jeg vet du ikke lar jenta di gå inn på fiendens område alene.
Takk.
Nettverksbygging er visst den nye sorgen.
Dere er mødrene til Trixie, ikke sant?
Jeg er arrangementskoordinator her.
Jeg vil bare si at vi ville blitt så glade om dere ble del av familien.
Ettermiddagsyoga trenger alltid flere frivillige.
Jeg skulle gjerne, men på dagtid er jeg på jobb.
Ja.
Hun er drapsetterforsker.
Har våpen og alt.
Fyrer av i senga også.
Spøkefugl.
Skulle gjerne hatt tid til jobb.
Men du vet hva de sier: "Enestående barn, utslitt mor."
Jeg har aldri hørt noen si det.
Fullstendig meningsløst.
Se på alle, Maze. Se på disse foreldrene.
Hvem har barn og er så velstelte?
Bruk etterforskerevnene dine, Decker. Ut av hodet ditt.
-Se deg rundt. -Ja vel.
Hele bordet der borte venter bare på at det paret skal eksplodere.
Da den dama kom inn, begynte alle å kommentere kinn-fyllingene hennes.
De har det elendig, og venter på å rive hverandre opp.
Faktisk
minner det meg om hjemme.
Vet du hva? Du har rett.
De elsker sladder.
Og jo saftigere, jo bedre.
La oss gi dem noe å snakke om.
Ikke gjør det.
Forsiktig. For mye av det gjør deg blind.
Mamma hadde rett.
Jeg får det ikke til å virke.
Jeg skjønner.
Du øver på en annen type selvpisking.
Håper på en himmelsk gnist?
Du har ikke engang kreftene dine.
Takk for påminnelsen.
Jeg får ikke mye av mammas oppmerksomhet lenger heller.
For i motsetning til deg
har jeg ingen praktfull skjebne om å svinge et sverd.
Hva er så bra med mammas oppmerksomhet?
Hun drepte meg nesten i et parkeringshus,
i håp om at jeg skulle oppnå skjebnen.
Takk for at du advarte meg om at hun har blitt så sterk.
Samme gamle Lucy, alltid offeret.
Kan du ikke være takknemlig for én gangs skyld?
Du er lysbringeren.
Er jeg det?
For så langt er det bare mammas ord mot virkeligheten.
Hva om hun tar feil?
Hun har oppført seg veldig rart i det siste.
På tuppa.
Synes du ikke hun er vel besatt av å dra hjem?
Jeg trodde vi alle ville dra hjem.
Du vet jeg ikke lyver.
Så tro meg når jeg sier at ingenting gjør meg gladere
enn om mamma får ønsket oppfylt.
Da må du slutte å kjempe mot dette,
og finne ut hvordan sverdet virker.
For enten vi liker det eller ikke,
avhenger alt av deg,
lysbringeren.
Kaller du dette paté?
Ikke sant?
Si hva du vil om Debbie, men hun kunne lage selskap.
Er du gift med den politidama?
Ja.
Kan du holde på en hemmelighet?
Kona mi er svært nær en arrestasjon.
Vi tror morderen er her.
Hun fant bevis i kveld. DNA.
Det er i bilen akkurat nå.
Noen her havner i fengsel.
-Men hold det for deg selv. -Klart det.
Knoker.
Fem sladdersamtaler. To til for sikkerhets skyld?
Dette er nok.
Håper bare de tar agnet.
Alt jeg trenger å gjøre nå er å holde øye med bilen.
Om morderen er her, går han eller hun dit etter beviset.
Nettopp den jeg lette etter.
Mr. Morningstar!
Ja. Jeg er villig til å ta en ny titt på Kumbaya-pensumet ditt.
Kanskje om jeg er mer spesifikk om hva jeg ønsker...
Mindre vannfarger og flere himmelske flammer.
Følger du etter meg?
Trenger du noe fra betjentens bil?
Ja, hun ba meg hente noe.
Da får vi det overstått så vi kan fokusere på det viktige. Meg.
Ikke si at jeg laget en kopi.
Hun blir så sur for slike ting som ulovlige dupliseringer.
Så gir du privattimer? For jeg er ledig mesteparten av tiden,
nærmere bestemt nå.
Hva er det du gjør, Lucifer?
Madison sa hun trengte noe fra bilen din.
Hva?
Hun er morderen.
Det er vel litt søkt.
Nei, Lucifer, hun...
Våpenet mitt er i bilen.
Hvorfor sa du ikke alt dette før?
Opp med hendene.
Trekk tilbake.
Trekk tilbake!
-Legg ned våpenet, Madison. -Ja.
Kanaliser følelsene dine inn i noe annet enn kuler,
så kanskje...
-Jeg sa, trekk tilbake! -Ja vel.
Skjønner.
Du...
Alt dette er din feil,
med det dumme, flotte ansiktet ditt, den veltrente magen og den enorme...
Lå du med gymlæreren også?
Bevegelses- og velværementoren, betjent.
Hvis jeg har lært noe her i kveld, Madison,
så er det at alle her har hemmeligheter.
Ingen er perfekte.
Men vi hadde ikke sex.
Én gang, kanskje. Men det var mange år siden.
Én gang var alt som trengtes.
Dette gjelder sønnen din.
Gutten med spesialdietten bestående av busemenn og klister?
Lucifer.
Jeg elsker Ranger, men han er ikke særlig smart.
Det er imidlertid mannen min, og Debbie la to og to sammen.
Og hun ville avsløre Mr. Taylor som Rangers biologiske far.
Hun hatet at alle mødrene elsket ham.
Mannen min ville ha gått fra meg.
Jeg skjønner, Madison.
Du tenkte bare på din sønns fremtid.
Jeg forstår det. Jeg er mor også.
Du husker kanskje Trixie, datteren min.
Den vesle jenta som var trist fordi moren hadde en skummel jobb.
Det er meg. Hun er datteren min.
Så legg ned våpenet, Madison.
Jeg er så lei for det.
Jeg ble så sint at jeg mistet kontrollen.
Hva? Vent nå litt.
Alt pratet om å kontrollere følelsene
og kanalisere dem til kreativitet
var bare tull?
Jeg prøvde så hardt å gjøre det ekte.
Vi kan ikke kontrollere følelsene våre.
Vi må bare holde...
Det er ikke min greie å lytte til følelser.
Ikke sant, vennen?
Om jeg var deg, ville jeg tatt barnet mitt ut av skolen.
Fryktelig sted.
Vent. Er jeg far?
Herlig.
Her.
Han er så søt.
Jeg dro tilbake til den skolen i dag.
Og jeg tror de tar deg inn hvis du vil begynne.
Så hva føler du om det?
Kan jeg si deg hva jeg følte da jeg var der?
Først ble jeg usikker og bekymret.
Skolen er så fabelaktig
og de andre mammaene virket så perfekte.
-Men gjett hva jeg fant ut. -Hva da?
De andre mammaene var like bekymret som meg.
Og de bare lot som de var perfekte.
Er det galt å late som?
Ikke alltid, apekatt.
Av og til føler folk...
...at de må late som alt er i orden.
Men, og dette er det viktigste...
...du og jeg trenger aldri å late som for hverandre.
Jeg likte egentlig ikke den skolen.
Ikke jeg heller.
Takk for at du var ærlig, apekatt.
Du hadde visst rett, doktor.
Det er umulig å kontrollere følelsene sine,
og den som gjør det, kan bli en morderisk galning
med et barn av gjennomsnittlig intelligens, så...
Jeg er sikker på at minst noe av det ikke stemmer.
Men jeg er glad du har tatt til vettet.
Er du klar for å være mer åpen nå?
Jeg er vel det.
Hvis det er det som skal til.
Så,
jeg løy ikke tidligere.
Jeg skal bruke det flammende sverdet til å skjære gjennom Himmelporten.
Men det du utelot...
Er at når jeg har gjort det,
skal jeg sparke mamma inn i himmelen og stenge porten bak henne.
Hun blir fanget der, på egenhånd.
Vil ikke Gud ødelegge henne?
Forhåpentlig river de hverandre i stykker. Da får begge som fortjent.
-Hva da? -Straff.
For å ha manipulert meg.
Pappa satte opp en felle for meg,
men mamma sørget for at jeg gikk i den.
Det var hun som sørget for at jeg følte...
At jeg...
At jeg følte noe jeg ikke vil føle mer.
Akkurat der stoppet du deg selv fra å føle det der.
Det er nøyaktig det du må føle.
Raseriet? Jeg føler det.
Ikke raseriet.
Smerten.
Det er den du har undertrykt.
All smerten og hjertesorgen
over hva som skjedde med moren din.
Og Chloe.
Jeg vet det er vanskelig.
Men den eneste måten å komme over den smerten på, er å gå gjennom den.
-Så du tror du har funnet det ut? -Ja.
Og denne gangen er du sikker?
Bare la meg gjøre det, mamma.
Er det alt? Du føler ikke nok!
Tro meg, det er alt jeg har.
-Du må prøve hardere. -Hva?
-Prøv hardere! -Mamma!
Det er nok.
Jeg er ikke ødelagt.
Sverdet må være det.
Da reparerer vi det. Vi har nok av tid.
Selvsagt.
Du har rett. Det er nok av tid.
Bare ikke for meg.
BASERT PÅ KARAKTERENE SKAPT FOR VERTIGO
"AV NEIL GAIMAN, SAM KIETH OG MIKE DRINGENBERG"
Oversatt av: Gry Viola Impelluso